Я не така...
7 июля 2016 -
Валентина Коц
![](/images/users/avatars/9a691fb3d45bde32dfb3550c88ea925c.jpg)
![article347119.jpg](/images/photos/medium/article347119.jpg)
Багато комплексую у житті...
Та підняла із прірви Божа сила
Спинивши віражі усі круті.
Я не така, як іноді вважають
Оточуючі люди, друзі, світ...
Своїх бажань я двері зачиняю,
Зриваючи ще не розквітлий цвіт.
Я не така... І падаю у морок
Своїх земних неясних почуттів.
Тоді мене стискають грізні гори,
І я знов на колінах в каятті.
Часи спливають швидко наче ріки,
Я не встигаю камінці збирати,
Яких іще розкидано без ліку,
Яких в собі не хочу більше мати.
Яку мене Ти хочеш, Боже, бачить
Створи за Твоїм образом, я прошу.
Нехай душа моя в стражданнях плаче,
Нехай несе тяжку і гірку ношу.
Я не така, поки що не така,
Але я вірю попри все на світі,
Що всемогутня Спасова рука
Покаже щастя в горя розмаїтті.
Я не така... Та Бог не залиша,
Це зрошує мою слабку надію;
Радітиме ще тут моя душа,
Коли зростить у небі свою мрію.
[Скрыть]
Регистрационный номер 0347119 выдан для произведения:
Я не така можливо як хотіла б,
Багато комплексую у житті...
Та підняла із прірви Божа сила
Спинивши віражі усі круті.
Я не така, як іноді вважають
Оточуючі люди, друзі, світ...
Своїх бажань я двері зачиняю,
Зриваючи ще не розквітлий цвіт.
Я не така... І падаю у морок
Своїх земних неясних почуттів.
Тоді мене стискають грізні гори,
І я знов на колінах в каятті.
Часи спливають швидко наче ріки,
Я не встигаю камінці збирати,
Яких іще розкидано без ліку,
Яких в собі не хочу більше мати.
Яку мене Ти хочеш, Боже, бачить
Створи за Твоїм образом, я прошу.
Нехай душа моя в стражданнях плаче,
Нехай несе тяжку і гірку ношу.
Я не така, поки що не така,
Але я вірю попри все на світі,
Що всемогутня Спасова рука
Покаже щастя в горя розмаїтті.
Я не така... Та Бог не залиша,
Це зрошує мою слабку надію;
Радітиме ще тут моя душа,
Коли зростить у небі свою мрію.
Багато комплексую у житті...
Та підняла із прірви Божа сила
Спинивши віражі усі круті.
Я не така, як іноді вважають
Оточуючі люди, друзі, світ...
Своїх бажань я двері зачиняю,
Зриваючи ще не розквітлий цвіт.
Я не така... І падаю у морок
Своїх земних неясних почуттів.
Тоді мене стискають грізні гори,
І я знов на колінах в каятті.
Часи спливають швидко наче ріки,
Я не встигаю камінці збирати,
Яких іще розкидано без ліку,
Яких в собі не хочу більше мати.
Яку мене Ти хочеш, Боже, бачить
Створи за Твоїм образом, я прошу.
Нехай душа моя в стражданнях плаче,
Нехай несе тяжку і гірку ношу.
Я не така, поки що не така,
Але я вірю попри все на світі,
Що всемогутня Спасова рука
Покаже щастя в горя розмаїтті.
Я не така... Та Бог не залиша,
Це зрошує мою слабку надію;
Радітиме ще тут моя душа,
Коли зростить у небі свою мрію.
Рейтинг: 0
306 просмотров
Комментарии (0)
Нет комментариев. Ваш будет первым!